81. ČIN: Finisáž
12. 6. 2024
Ostatní akce
![](https://snappycdn.net/artmap/3Vy0wyoATNYc3XburRVYWFPz8vRmsyS2O3CRtvaUbQg/fill/960/1280/ce/1/aHR0cHM6Ly9zMy5ldS1jZW50cmFsLTEuYW1hem9uYXdzLmNvbS91cGxvYWRzLm1hbmdvd2ViLm9yZy9hcnRtYXAvcHJvZC91cGxvYWRzLzIwMjQvMDYvSU1HLTIwMjQwMzIxLTE3Mzg0MC0zMjcuanBn.jpg)
Přibližně každých třiatřicet let se
v našich ulicích opakuje příhoda,
která v sobě neskrývá nic zvlášť
vzrušujícího, a přece vyvolává
neblahé tušení, pro které neexistuje
žádné uspokojivé zdůvodnění.
Výstava Cobblestone Walks on It’s Own se pokouší zachytit představu ještě před zhmotněním. Pracuje s motivem novely českoněmeckého autora Gustava Meyera známého pod pseudonymem Gustav Meyrink a místy je přímo inspirovaná obrazovým doprovodem vytvořeným českoněmeckým autorem Hugem Steiner-Pragem k dané knize.
Když jdu po ulici, občas si vyberu místo
na které se dlouze zadívám, předstírám
že tam něco vidím a přeci, po chvíli tam
opravdu cosi začnu vidět — poodstoupím
a náhodný kolemjdoucí, aniž by zpozoroval
mé předešlé konání, se podívá na totéž místo.
Zpracovávat téma kolektivní představy, která se s každým jedním dalším vědomím zhmotňuje čím dál více se nám zdálo v Bielefeldu příznačné, protože kolem neexistence tohoto města panuje v německu samostatná konspirační teorie. Abychom zamíchali kartami přenesli jsme přímo do galerie dva nárožní kameny, které se objevují v pražských ulicích jako fantomové. Nárožní kámen s názvem On the corner of Lily and Golden Street, nikdy nebyl vytvořený tak, aby připomínal jakýsi obličej, zírající na nás ve chvíli, kdy jdeme po ulici — jeho oči, nebo lépe řečeno důlky, byly vytvořeny vytažením kovového oka na uvázání koně. Za to, že jej takto interpretujeme může psychologický jev zvaný pareidolie, při němž dochází k dotváření vnímaných neurčitých nebo nezřetelných podnětů ve smysluplné obrazy za pomoci fantazie. Typickým příkladem je rozeznávání tváří, zvířat a jiných objektů ve tvaru oblaků či v kresbě dřeva.
Jak dlouho dokážu hmotě vtiskávat tvář,
než se mi její představa rozpadne?
Imaginuji bod, na kterém hmota ožívá
a rozpíná se.
Kde je hranice mezi tvarem a beztvarou hmotou? Co oživuje neživé? Ve starém pražském mýtu, o kterém nepřímo pojednává kniha Gustava Meyrinka, je mrtvá hlína oživována předmětem zvaným šém, který je zobrazován v českém folklóru jako kulička. To však zavádějící zobrazení, šém není kulička, ale jméno, slovo. Proto si v kresbách čerti, jako nositelé tajemství pohrávají s iluzí šému jako kuličky.
Cítit písmena, nečíst je pouze očima — najmout
si sám v sobě překladatele, který bude beze slov
překládat do vědomí pohyb hmoty.
![](https://snappycdn.net/artmap/3Vy0wyoATNYc3XburRVYWFPz8vRmsyS2O3CRtvaUbQg/fill/960/1280/ce/1/aHR0cHM6Ly9zMy5ldS1jZW50cmFsLTEuYW1hem9uYXdzLmNvbS91cGxvYWRzLm1hbmdvd2ViLm9yZy9hcnRtYXAvcHJvZC91cGxvYWRzLzIwMjQvMDYvSU1HLTIwMjQwMzIxLTE3Mzg0MC0zMjcuanBn.jpg)